Rendező:
Jan HřebejkForgatókönyvíró:
Petr JarchovskýOperatőr:
Jan MalířSzereplők:
Bolek Polívka, Eva Holubová, Jaroslav Dušek, Vilma Cibulková, Jiří Pecha, Lukáš Baborský, Nikola Pešková, Matěj Nechvátal, Jan Drozda, Pavel Liška (több)Tartalmak(1)
Csehszlovákia, a múlt század 80-as éveiben. Bedrich Márát, a tehetséges szobrászt mellőzi a hatalom, így családja megélhetéséért giccses ajándéktárgyakat gyárt, miközben éjjel-nappal alkohollal borogatja romló közérzetét. Egyik este, hogy felesége, Alenka replikáira válaszoljon, egy hajléktalant visz haza. Alenkával megetetik, felöltöztetik a férfit, és tudtukon kívül visszaadják annak önbecsülését, tartását. A titokzatos idegen - egy valaha jó nevű művészettörténész - szívességből Mára karrierjét szeretné újból elindítani. Pártfogónak a régi ismerős házaspárt, Míla és Magda Breckovát sikerül megszereznie. A férj, aki iskolaigazgató és párttag, egy mozaikot rendel Márától, míg felesége megbízást szerez egy nagy méretű szobor elkészítésére. Ekkor azonban egy nyugati szakfolyóiratban megjelenik a túlbuzgó művészettörténész cikke Máráról, a rendszer áldozatáról, megfűszerezve Magda Brecková őszinte véleményével a diktatúra művészetpolitikájáról... (DunaTV)
(több)Recenziók (3)
When Eva Holubová and the formerly brilliant Jaroslav Dušek start repeating themselves and can no longer surprise you, you suspect betrayal. But when Jan Hřebejk becomes an annoying routine, it's almost heartbreaking. With distance, Pupendo became the harbinger of a crisis in Czech cinema where viewers rarely encountered a new combination of established acting teams when casually browsing the cast. When this type of situation occurs and you are annoyed to see the same scene you know from a different movie for the umpteenth time, all you can do is wait for Pavel Liška to come along, to break the atmosphere with his unforgettable expression and his boar-like voice uttering eternal wisdom. Complicating bland family relationships with a ballot box or a sculpture commission, that's what I call a screenwriter's despair. The inflated eccentric bubble remains just a bubble.
()
Pupendo might have been a great film if it hadn't been so attached to the prospect of commercial success and didn't go hand in hand with audience expectations. The resulting shape is fun, pleasant, but in my opinion broken and wasting the power of the message. I spent two and a half hours in the movie theatre with pleasure, for the humor of Šabach-Jarchovský-Hřebejk is miles away from the stupidity of television shows, and it is damn good that millions go to see it. Pupendo will become a classic, but this does not change the fact that it does not achieve the qualities of Cosy Dens (I prefer not to talk about "We have to help each other"). Jan Hřebejk knows how to walk out of his shadow, but this time he unfortunately did not.
()
This film focuses on the 1980s. Maybe that's a good thing because if this writing team wanted to comment on other decades of Czech history in their own way, I probably wouldn't be able to take it anymore. I would have been able to give Pupendoa better score if the scene with the drawn fur coat remained in the movie theater version.
()