Rendező:
Oliver StoneForgatókönyvíró:
John RidleyOperatőr:
Robert RichardsonZeneszerző:
Ennio MorriconeSzereplők:
Sean Penn, Nick Nolte, Jennifer Lopez, Powers Boothe, Claire Danes, Joaquin Phoenix, Jon Voight, Billy Bob Thornton, Abraham Benrubi, Richard Rutowski (több)Streaming (2)
Tartalmak(1)
A Született gyilkosok rendezőjének legújabb filmjében Bobby Cooper (Sean Penn - Játsz/ma, Ments meg, Uram!, Nem vagyunk mi angyalok, Az őrület határán) Las Vegas felé autózik, hogy kipróbálja szerencséjét, és kifizesse egy tartozását. A sivatag közepén, egy benzinkútnál lerobban az autója, s nem akad senki, aki meg tudná javítani. Bobby bekutyagol hát a közeli kisvárosba, hogy ott keressen egy szerelőt. Bár ne tenné! Ebben a városban mindenki defektes: a férfinek idővel kezd úgy tűnni, mintha valamelyik elmegyógyintézet egy, a sivatagba kihelyezett osztályára került volna. Bobby mihamarabb elhúzná a csíkot, de nem teheti: a városka folyja marad. Azt hiszi, ennél rosszabbra már nem fordulhatnak a dolgok, amikor találkozik a különös Jake-kel (Nick Nolte - Hullámok hercege, 48 óra, Cape Fear - A Rettegés Foka), aki nem hétköznapi ajánlattal lepi meg: arra kéri, hogy Bobby - jó pénzért - ölje meg a feleségét, Grace-t (Jennifer Lopez - Mint a kámfor, Anakonda, Pénzvonat). Bobby elvállalja a feladatot, de amikor megismerkedik a vonzó Grace-szel, váratlanul újabb megbízatást kap... (InterCom)
(több)Recenziók (6)
A 90-es évek filmek elmaradásait egy kezemen meg tudom számolni, mert akkoriban mindent megnéztem, beleértve a Meg Ryannel készült romantikus vígjátékokat is. A Halálkanyar volt az egyik ilyen film, és most már bánom, hogy nincs több a listán, mert ezekre a színészgárdákra emlékezni nagyon fincsi. Amikor már azt hinnéd, hogy az őrült, összezsírozott Billy Bob Thornton autószerelő vagy az erőszakos perverz Nick Nolte után már semmi sem fog meglepni, jön egy Joaquin Phoenix nevű, összezselézett, ideges fickó, és eljött a néző ajándékozási ideje. Mégis, van egy kis problémám ezzel a Stone-filmmel - amennyire nagyszerű a hangulatos kezdése és a főszereplő egyre abszurdabbá váló, fucked-up helyzetébe történő belendülése, annál jobban nyikorog a dráma és a komédia ellentétes keveréke, amivel Morricone sem tud megbirkózni. Aztán a fináléban sajátos forgatókönyvírói józanságnak minden kicsúszik a kezéből.
()
Weird film, that's the first thing that comes to mind when I think of U-Turn. Emotionally it’s a very cold film that just fizzles through your head. I’m not saying I was bored, but it is weak for Stone standards. Among those worth mentioning are the chubby, charmingly dirty Bob Thorthon (unrecognizable!) and the then-unknown Jeniffer with her sexy proportions.
()
It's like eating mushrooms and finding yourself in a strange state where perspective is erased and sound cuts you like a saber on your bare skin. Somewhere, the combination of Stone's eccentricity with Ennio Morricone's overwrought soundtrack is pretty successful, but sometimes this experiment loses its way and staggers over the gorge of exaggeration. Luckily, it always saved by the hand of the excellent cast and a rather successful redneck prank. It's pretty obvious that Stone is trying so hard to find himself until he gets lost... And unfortunately, that lasted to this day.
()
Very dark, dead, blackly humorous, bleak and strongly atmospheric!! Great acting, a well thought out and polished story with plenty of twists and turns, this is awesome in every way and I can't find anything to fault with the film. If I went through what Sean Penn experienced in this film, I would hang myself the next day without a second thought. For me, one of the best movies ever!! 100%.
()
Darned bad luck. Oliver Stone played around with absolutely everything he could. Unreal camera and editing; you don’t often get that in movies like this. Excellent actors too, Sean Penn taking the throne. A first-rate, but also slightly weird movie. - What happened to your hand? - An accident. - You've got to be more careful.
()
Formally, it has a brilliant style with an incredibly refined cinematography, filters, and excellently interwoven musical inserts. Emotionally, however, it’s very cold. Whether it was the intention is hard to say (though it did seem that way to me towards the end), but I didn't believe the acting of the film's key figure, Jennifer Lopez, for even a minute – yes, beauty for sure, but no talent. Sean Penn, on the other hand, is outstanding. The basic plotline is unfortunately too simple and as such, will not satisfy many film enthusiasts. The Indian moralizing babble can be survived, just like the literally insane ending, where a smile from ear to ear is obligatory. Crazy, twisted, depressing, deranged. Oliver Stone and his genre deviation, or one slightly controversial variation on film noir.
()
Hirdetés