Rendező:
Gaspar NoéForgatókönyvíró:
Gaspar NoéZeneszerző:
Thomas BangalterSzereplők:
Monica Bellucci, Vincent Cassel, Albert Dupontel, Jo Prestia, Philippe Nahon, Gaspar Noé, Fatima Adoum, Isabelle Giami, Stéphane Drouot, Eric Moreau (több)Tartalmak(1)
Két férfit látunk bolyongani egy francia nagyváros éjszakai szórakozóhelyein. Keresnek valakit, aki a klubok és melegbárok világában rejtőzik. Néhány prosti segít nekik a kutatásban. A két elszánt férfit düh és elkeseredés hajtja, majd nyomozásuk véres és brutális véget ér: egyikük kegyetlenül végez egy emberrel, akiről azonban utóbb kiderül, nem a keresett személy volt. Hogy jutottak idáig? Marcus (Vincent Cassel) és Pierre (Albert Dupontel) bosszút akartak állni. Egy félresikerült, szabados parti után Marcus barátnője, Alex (Monica Bellucci) egyedül indult haza az éjszakában. A kihalt aluljáróban azonban egy perverz megtámadta, megerőszakolta és eszméletlenségig verte a nőt. Úgy határoztak, maguk veszik kézbe az ügyet és szolgáltatnak igazságot, és saját kezűleg intézik el a támadót... (Másképp Alapítvány)
(több)Recenziók (6)
Nekem tetszett a Visszafordíthatatlan című film. De én valami ravaszabbra, inkább "De Palma-szerűre" számítottam. Van gondolata, de nem annyira erős, hogy azt ilyen szélsőséges tartalomban kellett volna kifejezni. Az erős pillanatok NAGYON erősek, de a párbeszédek annyira hétköznapiak, hogy egy ilyen letisztult látványvilágú filmben unalmasnak és erőltetettnek hatnak. Ennek eredményeképpen a Visszafordíthatatlan film csupán egy stilisztikailag érdekes provokáció, amelynek célja, hogy legalább egész Franciaországot moziba csábítsa, és vitákat indítson.
()
They said it was one of those movies that would balance on the borderline of tolerance in the world cinematography. I appreciate primarily the music part to which Thomas Bengalter from the band Daft Punk again put great care. I appreciate the idea to come up with a story told from the end. The rest is pure art, and I don’t know why I should like that.
()
At the end, there remains the provocation of the audience on the theme of "who doesn't avert their eyes" and the obvious question of whether the film should be an extreme test of endurance. Definitely not for me, and therefore I don't know why Gaspar Noé made such a collection of cruelty, I don't know what he wanted to say, and I don't like at all the way he tries to differentiate himself from the mainstream. Surprisingly, despite the negative approach towards the audience, the screenplay tries to reach people's souls in several moments. It is perverted in its suggestiveness and in the fact that you won't see similar scenes elsewhere. Despite the self-centeredness of the reversed narrative approach, I acknowledge a certain quality, the specificity of the form, and the distinctiveness. But when it comes to signing up to the principles behind this endeavor, don't count me in.
()
The basic message is primitive: violence is bad, yes. Everything else is just filler hanging on a formal pun, which ultimately degenerated into the fact that everyone must have heard something at some point about Monica Bellucci (an absolute goddess at the time) filming a very naturalistic rape scene. But the point of why this was so has been lost in the rumor mill. Such a process is irreversibly odd and the overall project is therefore useless and the uproar around it downright empty. And there was somehow going to be a groundbreaking film told backwards in 2002? Nobody believes that.
()
I have to say, that rape scene really shook me. I imagine that’s also true for everyone else... Gaspar Noé is crazy, but he knows how to make a film that won't leave you indifferent. I must admit that the scene is the center of the film and its meaning. Moreover, he uses reverse chronology in his storytelling. That makes understanding harder, but it does have its purpose, especially given the penultimate scene. Some of the scenes are unforgettable, and this one will haunt me.
()
If the main goal of this film was merely to shock, it probably succeeded admirably. The two "twisted" scenes are very powerful and brutal, but in the end they are the only thing you remember from the film – the other content is more or less boring. Still, I’m giving it 4 stars because I haven't experienced such a depressing feeling in a long time.
()
Hirdetés