Rendező:
Denis VilleneuveOperatőr:
André TurpinZeneszerző:
Grégoire HetzelSzereplők:
Rémy Girard, Lubna Azabal, Mélissa Désormeaux-Poulin, Maxim Gaudette, Mohamed Majd, Ahmad Massad, Dominique Briand, Frédéric Paquet, Baya Belal (több)Tartalmak(1)
Mikor Lebel közjegyző (Rémy Girard) ismerteti a Kanadában élő Jeanne-nal (Melissa Désormeaux-Poulin) és Simonnal (Maxim Gaudette) anyjuk, Nawal Marvan (Lubna Azabal) végrendeletét, az ikrek megdöbbennek: egy-egy borítékot kell kézbesíteniük sosem látott családtagjaiknak Libanonba. Az egyiket rég halottnak hitt apjuknak, a másikat a testvérüknek, akinek létezéséről eddig nem is tudtak. Először csak Jeanne veszi komolyan a végrendeletet és indul anyja titkainak felkutatására Libanonba, de amikor megrázó és megdöbbentő részleteket tud meg édesanyja életéről segítségül hívja testvérét. Gyökereik feltárása közben rádöbbenek, hogy az a nő, aki világra hozta őket, milyen rendkívüli bátorsággal rendelkezett és milyen tragikus sors jutott neki osztályrészül a háborús összecsapások sújtotta Libanonban. Jeanne és Simon találkozása anyjuk múltjával, az önmagukkal való szembenézésre és megbékélésre kényszeríti a testvérpárt. (Mokép-Pannónia)
(több)Videók (6)
Recenziók (4)
Olyan, mint a hagyma hámozása, amelynek minden egyes rétegének olyan intenzív szaga van, hogy közepénél már be kell csukni a szemünket. Pokolian erős, mesterien elmesélt sztori, kissé művészi megközelítéssel, de nagyon közönségbarát témával. Egyszerűen Villeneuve. Itt sokkal funkcionálisabbnak és sokkal érzelmesebbnek találtam a csattanó tálalását, mint az Érkezés filmben, ahol (meglepő módon) nem érintett meg. Hogy lehet, hogy Mélissa Désormeaux-Poulin ezek után nem játszik nagyobb dolgokban?
()
I’m mad because halfway into the film I came up with a twist I would have used if I’d had had written this story myself. But the screenwriters wrote a completely different ending, which deprived me of a shock, goosebumps and maybe also a tear or two. In any case, an excellent and strong film, though it had the potential to be more ingenious :-(
()
For the first 30-40 minutes, it's basically just a palette of long takes and pieces to a seemingly complex story puzzle. However, once all the main points are revealed and the whole starts to "glue" together, Incendies becomes a completely different film – urgent, uncompromising, authentic. Each successive shot becomes more and more painful and emotionally cathartic until the finale. A finale that will affect each viewer differently, but one that no one will forget. Before Villeneuve went big-budget, dark and visually lavish, he was able to make darkness on a fraction of the budget, with similar filmmaking qualities, in shabby sets and with unknown actors. It's worth making a comparison.
()
The fires burn deep into your memory and then they keep on smoldering and fuming a long time after... Not just because of the powerful story, but mainly due to the depressing atmosphere that digs in deep under your skin. Seeing as it’s basically “just" a relationships drama, it explores other paths (all with different themes), but most of the time this wider scope is good for the movie. I would personally have done without the finale literalness and the present day encounters with officialdom which slightly waters down the impact of the fates of Nawal Marwan.
()
Hirdetés