Rendező:
Tom HooperForgatókönyvíró:
David SeidlerOperatőr:
Danny CohenZeneszerző:
Alexandre DesplatSzereplők:
Colin Firth, Helena Bonham Carter, Derek Jacobi, Geoffrey Rush, Richard Dixon, Jennifer Ehle, Ramona Marquez, David Bamber, Michael Gambon, Guy Pearce (több)Tartalmak(1)
Apja, V. György király (Michael Gambon) halála, valamint bátyja, VIII. Edward (Guy Pearce) botrányos lemondása után az egész életében beszédhibával küzdő Bertie (Colin Firth) váratlanul a trónon találja magát, mint VI. György brit király. Országa a második világháború küszöbén áll, és óriási szükség lenne egy igazi vezetőre, ezért Bertie-t felesége, Elizabeth (Helena Bonham Carter), a későbbi Anyakirálynő összeismerteti egy excentrikus beszédterapeutával, Lionel Logue-al (Geoffrey Rush). A formabontó kezelés a nehéz kezdet után meghozza gyümölcsét, és kettejük között életre szóló kapcsolatot alakított ki. Logue, a királyi család, a kormány és Winston Churchill (Timothy Spall) támogatásával a király legyőzte dadogását, és nagyhatású rádióbeszédet mondott népének, amely inspirálta és egyesítette őket a harcban. Tom Hooper (John Adams-sorozat, Elizabeth) történelmi drámájában Colin Firth, Geoffrey Rush és Helena Bonham-Carter mesteri hármasa kelti életre egy nem mindennapi barátság történetét. A film 2011-ben 4 Oscar-díjat nyert a legjobb film, rendező, forgatókönyv és Colin Firth személyében a legjobb férfi főszereplő kategóriában. (Budapest Film)
(több)Videók (5)
Recenziók (12)
Csodálatos operatőri munka és díszlettervezés (séta a ködös, kúp alakú fákkal borított parkban egy esztétikai orgazmus), briliáns színészek, fogyatékos főhős (egy szívszorító sírós jelenettel), szerető feleség, és amikor a jön a legnehezebb helyzet, feszültségnövelés a Hitler hatalomra kerülése formájában.... Egyszerűen tiszta esőember-féle lélek a Merchant és Ivory fenséges angol kulisszái között, avagy egy újabb biztos Oscar-díj, bár ezúttal igazán jószívű és őszinte. De ne legyünk szentimentálisak - Tom Hooper "csak" tökéletesen kamatoztatta mindazt, amit az iskolában tanult, amit az arany Hollywood és az arany Anglia tanított neki, és nem hagyott a munkájában semmilyen szerzői bélyeget, semmit nem mozdított előre. Ezért is szorítottam a személyesebb, bátrabb és progresszívebb Fincher és Aronofsky művészeknek...
()
A cultured speech therapy drama about the power of the voice and the imaginary status of a king. A wonderfully blissful play of static semi-details, mannerist textures and refined interiors, against which the chaotic wallpaper of Dr. Logue proudly stands out, who understands that the king is king above all when his subjects believe him. And in the 1930s, they can trust his voice above all. It's all a typical Rocky template about an outsider who climbed to the top, even though no one believed in him. Even with its sensitively stylizing representation of history, it is the equivalent of the excellent drama Frost/Nixon. An acting concert, from Colin Firth's stressed-out creation to Helen Bonham Carter's light-legged ballet. Maybe over-modified, but I like it... more than a handsome, gelled Fincher mop of hair.
()
The Unbearable Lightness of Royal Being, or the first film that allowed me to understand the power and meaning of the monarchy. Tom Hooper may be accused of "academic coldness" by some sensitive folk, but in my opinion, he directs in an economical style that allows the actors' charisma to shine through, placing The King's Speech amongst the ranks of engagingly chatty films like Howard's Frost/Nixon or Fincher's The Social Network.
()
Very pleasant period piece. A series of speech therapy sessions is not an ideal premise for the silver screen, but they managed to turn it into a remarkable result. Colin Firth excels in the role of an uncertain stuttering king and his performance is undoubtedly Oscar-worthy, he feels very sincere and uncynical, unlike the rest of the film. The titular “king’s speech” at the end really got me. 9/10
()
It might start subtly and escalate very gradually, but The King's Speech deeply moved me, and when it comes to admiration for acting performances, it literally surpassed them. And just as the main character is a timid speaker and a future famous ruler, the movie is on one hand a sweet little film and on the other a spectacle that almost everyone can love and celebrate.
()
Hirdetés