Rendező:
Paul W.S. AndersonForgatókönyvíró:
Paul W.S. AndersonOperatőr:
Glen MacPhersonZeneszerző:
tomandandySzereplők:
Milla Jovovich, Boris Kodjoe, Ali Larter, Wentworth Miller, Sienna Guillory, Spencer Locke, Shawn Roberts, Kacey Clarke, Norman Yeung, Kim Coates (több)Streaming (1)
Tartalmak(1)
A titkos, föld alatti laboratóriumból elszabadult T-vírus elpusztította a világot, és zombivá változtatta az emberiség nagy részét. Alice folytatja a túlélők utáni kutatást, hogy biztonságba helyezze őket. Egy rejtélyes rádióadást követve Alaszkába indul, ahol egy régi barátjával, Claire-rel találkozik. Együtt mennek Los Angelesbe, ahol talán létezik egy biztonságosnak hitt körzet. Hamarosan kiderül, hogy valójában csapdáról van szó, a metropoliszban zombik garázdálkodnak. Alice és társai a néhány túlélővel együtt az egykori fegyház területén barikádozzák el magukat. A kikötőben horgonyzó hajóról rádióadást fognak. Elhatározzák, hogy megpróbálnak feljutni a hajóra. (SuperTV2)
(több)Videók (6)
Recenziók (7)
A cselekmény egy normális filmben 15 percre lenne elég, itt 100-ra van felfújva, és ráadásul akkor ér véget, amikor a legkeményebb dolgok jönnek. A Mátrix vagy a Bay A sziget filmek egyes beállításainak kirívóan szemérmetlen lenyúlása a radikálisan beállított "agymosás" videojáték-logika ölelésében csak megerősíti, hogy Anderson leszarja, mit gondolnak róla. És ezt élvezi is. A film mindhárom női szereplő szexi képében (lehet-e bármelyikük is dögösebb?) és a pazar díszletekben (a film legjobb összetevője) gyönyörködik, kontrasztosan kombinálva porfelhőket és a rothadó fémcsöveket a laboratóriumi tisztaságú, sápadtan fehér szobákkal. A kaptár - Túlvilág egy kompromisszumok nélküli 3D-s képfétis, egy plasztikus ponyva mega menő főnökkel egy tonnás fejszével. Ez egy olyan ponyva, amit jó nézni. Russell Mulcahy a harmadik részben apokaliptikus mozivá emelte, Anderson pedig visszaverte a szokásos játékszabályok közé.
()
A stupid movie that tries to be incredibly cool, but wherever the director sets his foot, grass doesn't grow for seven years. The action scenes are dull with unbelievably long slow-motion shots, not-so-great characters, no plot progression whatsoever, and throughout the entire film, we only change locations maybe two or three times – very little for an action flick of this type. The ending and the main villain are not good either. We're basically back to zero again. The 3D definitely helps, not all the details are completely terrible. There are a few usable moments, but that is barely enough for a below-average rating. And this is considering the whole series, which didn't start off bad at all.
()
The third instalment Resident Evil improved the reputation of the franchise, just like Paul W.S. Anderson with Death Race, so I started to look forward to Afterlife when it was announced. At least until I saw the first posters and trailers, which openly shared the unpleasant fact that, instead of horror, this time it would be a computer generated 3D action orgy – an incredibly boring and sterile orgy. Every scene leaves a sad fake impression, the performances are pathetic and the script is laughable. I can’t call this technological promo titled Resident Evil: Afterlife a film. 1/10
()
Over-stylized and ultimately laughable in the most negative sense. Paul W.S. Anderson takes the series back under his wings and thus returns it exactly according to my expectations into the waters of dull mediocrity. The perpetually slowed-down action sequences reference all the parts of The Matrix, the actors literally kill it with their performances (surprisingly even the completely exhausted Milla Jovovich), and the plot only moves forward thanks to the nonsensical behavior of the characters or glaring logical errors. Yet as unbearable as the first two installments, Afterlife is not. Its transparency and simplicity predispose it to a relatively brisk story and a few cool action moments. In everything else, however, the expected tragedy.
()
Go ahead and get mad at me, but even in the traditional dimension, I enjoyed it as much as all the other films in the series. I have no love for the original Capcom franchise, but the movie series, spoiled by the hellish B-movie director Paul Anderson, always reliably puts me in a gaming mood, even if there’s really no plot, and if there’s meant to be one, it's the same thing over and over again. The fact is that it’s never boring, the slow-motion shots are not annoying, and the fetish of stolen action, which is mostly unleashed by girls, is damn emphatic. Subjectively, I have nothing to complain about. 3 ½ [I’m tempted to enjoy this romp using the effects of Cameron’s technology.]
()
Galéria (94)
Photo © Screen Gems
![A kaptár - Túlvilág - Filmfotók](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/157/897/157897758_ef3fcd.jpg)
Hirdetés