Rendező:
Roman PolańskiOperatőr:
Pawel EdelmanZeneszerző:
Alexandre DesplatSzereplők:
Ewan McGregor, Pierce Brosnan, Kim Cattrall, Olivia Williams, Tom Wilkinson, Timothy Hutton, Jon Bernthal, Tim Preece, Robert Pugh, David Rintoul (több)Streaming (2)
Tartalmak(1)
A cselekmény középpontjában a "szellemíró" (aki híres emberek helyett, az ő nevük alatt írja meg bestsellernek szánt önéletrajzi műveiket) tehetséges angol író áll, akit meggyőz az ügynöke, hogy van számára egy soha vissza nem térő munkalehetőség, amely csak egyszer adódik az életben. Segítenie kell a brit ex-miniszterelnöknek, Adam Lang-nek (Pierce Brosnan) befejezni az emlékiratait, miután az előzőleg felkért író rejtélyes körülmények között elhalálozott. Miután a szellemíró (Ewan McGregor) megérkezik az Egyesült Államokban található távoli villába, hogy megkezdje a munkát az ex-miniszterelnökkel, Lang-et háborús bűncselekményekkel vádolják meg, amelyet állítólag még korábbi kormányminisztersége idején követett el. A tüntetők és a riporterek áradata közepette a szellemíró a befejezetlen kézirat mélyére ás, és arra a következtetésre jut, hogy elődjének azért kellett meghalnia, mert titkos kapcsolatot fedezett fel Lang és a CIA között. És minél több információt tár fel, egyre inkább testet ölt az a meggyőződése, hogy immár az ő élete is veszélyben van. (Fórum Hungary)
(több)Videók (4)
Recenziók (13)
Egy egész estés BMW promóció Polanski összetéveszthetetlen stílusában. Precízen megkomponált, elsötétített és esővel elöntött képek, egy kollektív színészi szimfónia. A cselekmény mindehhez csak szükségszerűség.
()
Very well crafted, with a gloomy rainy atmosphere, but pretty much about nothing, unfortunately. Given how relatively (unnecessarily) long it is, it almost lacks a twist or a climax. It has a lot of politically biased commentary, but only one tense scene. I must say that Polanski has quite disappointed me with this film. When it comes to tension, it’s only a weak tea of the genre’s best, though with great execution. Compared to this year’s Shutter Island, The Ghost Writer is the clear loser.
()
It's not really rocket science, as we learn at the end, but Polanski pulls the viewer along very skillfully throughout. The cold and distant atmosphere created by the weepy weather and one architecturally ornate house works. It's not classic "schizophrenia," but McGregor's paranoia grows to unsuspected proportions as the minutes tick by, especially with the equally excellent ensemble cast around him, and I waited for the climax with the eagerness of a small child. The handing of the tickets is one of the most intense scenes of the year. 4 ½.
()
A stylish comeback. An inscrutably mysterious plot in an indistinctly attractive environment with an atmosphere of subtle immersion – I expected many things, but definitely not such a self-assured exploration of paranoid or political intrigues. That tangible feeling of tightening loops I still can't shake off.
()
It is almost admirable how Polanski managed to create a small cinematic treat out of a seemingly dull, shabby and not very exciting premise. Everything from the actors to the pleasantly old-fashioned direction works like a Swiss watch, the tension is not created by flashy moments, strained dialogue or, God forbid, action, but by an omnipresent paranoid atmosphere, the distant setting and the eternally cloudy weather. I'd be lying if I said I wasn't surprised by the final twist (although the film doesn't stand on it) and I applaud Polanski for the ironic slap to the unprepared viewer at the very end. 4,5*.
()
Hirdetés