Rendező:
Clint EastwoodForgatókönyvíró:
Nick SchenkOperatőr:
Tom SternSzereplők:
Clint Eastwood, Christopher Carley, Bee Vang, Ahney Her, Brian Haley, Geraldine Hughes, Dreama Walker, Brian Howe, John Carroll Lynch, William Hill (több)Streaming (3)
Tartalmak(1)
Walt Kowalski, az egykori koreai veterán és nyugdíjas autószerelő felesége halála után egyedül él. A régi szomszédok is kihaltak vagy elköltöztek, a helyükre délkelet-ázsiai bevándorlók jöttek. Kowalski rossz szemmel nézi őket, nem rejti véka alá a velük kapcsolatos ellenérzését. Mindez csak fokozódik, amikor egyik éjjel a szomszéd fiú el akarja lopni a féri féltve őrzött autóját, a gyönyörű 1972-es Gran Torinót. Kiderül, hogy a környéket uraló banda kényszerítette erre. Miután a srácot megmenti a bandától, a hálás szomszédok ragaszkodnak hozzá, hogy Thao neki dolgozzon. Különös kapcsolat veszi kezdetét. (InterCom)
(több)Videók (4)
Recenziók (16)
A Millió dolláros bébi című filmben Clint Eastwood nem mozdult el a ringből, itt pedig nem fog elmozdulni a háza tornácáról. A Gran Torino film a legutóbbi bokszolós opuszának bensőséges nyomdokain haladva még erőteljesebb kiütést ad a nézőnek. Clint az egyik legérdekesebb karakterét rendezi egy olyan filmben, amely úgy halad, mint egy "kés a vajban". Az egyszerű történet átlátható környezetében az egyes jelenetek tökéletesen zökkenőmentes folytonossága példaértékű, és mintegy kívánságra tálalódnak a szemünk elé, miközben kíváncsian tanulmányozzuk Clint karakterét. Még a fűnyírásról készült rövid felvételnek is van értelme ebben a filmben. Mindennek megvan benne a maga értelme és helye. Nem is beszélve a zárójelenet alatt futó dalról...
()
Another leisurely trip to the afflictions of old age and the desires of youth, and after Million Dollar Baby, another demonstration of Clint Eastwood's mastery. To obtain several excellent refutations of clichés, even while showing himself as the hero of the year, Clint once again defies cinematography according to his own principles. 90% and an unstoppable finish afterward.
()
Clint's Farewell, or Empties by the American badass. The film has a tendency to slide into cliché and calculation, but the character of a grumpy old man who finds redemption (?) in his old age has the kind of gradation that will make you swallow the two hours of mentoring and lamenting the good old days to the max. Objectively, there are many things that could be criticized about it, but subjectively, it affected me so much that I don't want to have any reservations regarding it.
()
This really swept me away. The entire film flows with the same melancholic mood, regardless of whether they are exchanging bullets or sarcastic wisecracks. Gran Torino drives straight to a clear ending, but that’s one of its strengths. Really, a surprising twist wouldn’t be fitting, everything ends the way it should. And the end credits have a wonderful song with a powerful effect that multiplies the emotions of the film as a whole. For me, one of the year’s best films.
()
“Dirty Harry" with one foot in the grave looks back on his live and ponders over questions of life and death. Clint approached this rather tired topic with great verve, and with transcends it and has a feeling of quality about it that only he has the knowhow to imprint into his movies. He follows the simple maxim “what you don’t do yourself isn’t yours". He played his best role for many years, shot his best role for many years, produced his best role for many years and partly wrote and sang his best song for many years. Shame that he didn’t shoot his best movie for many years. But still, it’s a great movie. And that’s what’s most important, isn’t it? P.S.: I couldn’t name another movie where a simple background song for the credits would make such an impact. It’s by far the best song in the whole movie. It says exactly the same, but needs just a couple of minutes to say it.
()
Hirdetés