Rendező:
Alex ProyasOperatőr:
Simon DugganZeneszerző:
Marco BeltramiSzereplők:
Nicolas Cage, Rose Byrne, Chandler Canterbury, Adrienne Pickering, Ben Mendelsohn, Lara Robinson, Sally Anne Arnott, D.G. Maloney, Clem Maloney (több)Streaming (2)
Tartalmak(1)
Egy iskolai avatóünnepségén elteszik a gyerekek jövőről készült rajzait egy időkapszulába, köztük azt is, amelyik véletlenszerűnek tűnő számsorokat tartalmaz. A kislány elmondása szerint láthatatlan emberek suttogták neki a számokat. Ötven évvel később a kislány által írt számok Caleb Koestlerhez (Chandler Canterbury) kerülnek, aki megmutatja azt az apjának, a híres asztrofizikusnak. John Koestler (Nicolas Cage) megdöbbenve fedezi fel, hogy a számok dátumokat jelentenek, amelyek a világot sújtó nagy katasztrófák időpontjait jelzik az elmúlt ötven évben. A számsort összeállító kislány lánya, Diana (Rose Byrne) segítségével John Koestler versenyt fut az idővel, hogy megakadályozza a végső katasztrófát, az apokalipszist, ami előre elrendeltetett. (Fórum Hungary)
(több)Videók (4)
Recenziók (13)
Én, a robot tiszta stúdiófilm volt - drágább, feltűnőbb, bombasztikusabb, de egyben sekélyesebb és felszínesebb is. A Képlet című film kisebb és szerényebb, de egyben személyesebb és érzékenyebb is. A nem túl eredeti témát és a gyengébb csúcspontot felülírja a tökéletes forgatókönyv és vágás, ahol a karakterek térnyerésétől kezdve az akciódinamikán át a horrorelemekig mindent pontos adagokban tálalnak. Arról nem is beszélve, hogy a speciális effektek itt úgy hatnak mint eye candy, hanem alárendelődnek a lélekkel teli történetnek. Nick Cage pedig már régen nem olvadt össze ilyen könnyedén a filmes képekkel. A Képlet egy remek kis film, amit úgy érzem, hogy magasabbra kell értékelnem, mint amire számítottam.
()
Proyas has mastered the craft perfectly, but this skill is absolutely useless when he has to deal with a completely trivial script that drags the plot through the morass of the cheapest clichés. Then the director himself becomes a problem, as two pivotal scenes (by the way, letting them get on the internet was a major mistake) seem to have come out of a completely different film. Then there are the horror sequences, which perfectly battle with the cheap remainder of the film, overstuffed with warped family relationships and long-winded scientific theories. It’s a film that’s perfect in its individual parts, but as a whole, it’s... disappointing. PS:
()
Not counting Star Trek, Knowing is the best sci-fi film in a very long time (The Day The Earth Stood Still and I Am Legend are not even close). Proyas is a master of atmosphere and his splendid direction and eye-candy visuals made me fully immerse in the film and enjoy it in a way I hadn’t expected. I didn’t even care that I had a vague idea of the twist due to some spoiling moron. Actually, it’s not even that hard to guess quite early on, but it doesn’t matter much because the most important thing here is the atmosphere. My only quibbles are addressed at the not very good CGI, some annoying father-son conversations and the overall predictability (which, actually, is quite nonsense for a film that works with fate and predestination). Cage is more than bearable, he’s finally made a good film after a long time. For me, very satisfied 4 stars (though they could have left out the final field escapade…)
()
Most of the time I thought that critics had hurt Knowing, because it is a thrilling and suggestive disaster film that surpasses its even more expensive colleagues thanks to Proyas' directing and great visuals. However, the biblical finale turns the tolerable ridiculousness into something very close to farce. One tends to forgive disaster films their plot holes and the strange (un)motivation of the characters, but the moment the creators hit you with heavy metaphysical calibers, you can now veto the tolerance. Knowing clearly suffers from ambitions that were too high. If it had stayed more grounded, it would be amongst the top films of the genre. Nicolas Cage saying a sentence like "how do I save the world?" would be a problem even in a much better-thought-out film. [65%]
()
Proyas is a wizard. For a ridiculously low amount of money (by the budgetary standards of modern Hollywood), he delivered an atmospheric visual treat that can send chills down the spine. Though script-wise is like a poor man’s Close Encounters of the Third Kind, and the pathetic conversation with the father and the grain scene look like something out of the Jehovah Witnesses’ magazine Watchtower, I still give it thumbs up for the bold apocalyptic denouement. The film is not without flaws, but you can feel the craftsmanship and the author's passion for the cause, and that is appreciated. Proyas's favourite albinos had a suitably creepy effect, with Cage surprisingly tame and not overacting.
()
Galéria (71)
Photo © SPI International
![Képlet - Promóció fotók](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/164/072/164072256_08f040.jpg)
Hirdetés