Rendező:
Kevin MacdonaldOperatőr:
Rodrigo PrietoZeneszerző:
Alex HeffesSzereplők:
Russell Crowe, Ben Affleck, Rachel McAdams, Helen Mirren, Robin Wright, Jason Bateman, Jeff Daniels, Harry Lennix, Josh Mostel, Michael Weston (több)Tartalmak(1)
Stephen Collins képviselőben sokan a jövő amerikai elnökét látják. A politikus szépen ívelő karrierjét azonban beárnyékolja asszisztensnőjének (egyben szeretőjének) halála, a nő gyilkosság áldozata lesz. Közben Cal McAffrey, a Washington Globe dörzsölt riportere egy gyilkosság ügyében nyomoz. Az újság zöldfülű bloggere, Della Frye az első, aki felfigyel a látszólag egymástól független két eset közötti kapocsra. Miközben közösen próbálnak utánajárni a dolognak, Cal egyre nehezebb helyzetbe kerül, hiszen Collins régi barátja. Az ügy azonban alapjaiban rengetheti meg az országot. (UIP-Duna Film)
(több)Recenziók (11)
Kár, hogy az írók ekkora hangsúlyt fektetnek az újságírói vonalra, amikor az a néző igényeiben csak másodlagos szerepet játszik. A főszerkesztő Helen Mirren karaktere és a lehető legjobb cikk elkészítésének vágya itt csak hátráltató tényező. A nézőt végül is nem az újság érdekli, hanem a titkok feltárása, a jól eljátszott karakterek közötti kapcsolatok alakulása és aggodalom az életükért egy veszélyes, magas politikájú játszmában. Nem volt talán elég maga a kiváló Russell Crowe az újságírás zászlóhajójaként? De egyébként tűrhető, Ben Affleck király, és saját bőrünkön is érezhetjük az érzelmeket Crowe és Robin Wright Penn között.
()
Very nice directing and good actors, but the script hardly traverses the three levels of the story: thriller, political-journalistic moralizing and personal drama. The introduction is excellent, full of the unique and very rhythmic direction by Macdonald, but then everything somehow shatters, shreds, evaporates... the legible transnational conspiracy tries to compare with the more serious mental matrix, but it is tedious and quite protracted. The final twists may come as a surprise, but they do not fix the shoddy impression from the previous storytelling. In the end, State of Play is neither an original thriller nor a film that would appeal to us with any message. It has a little bit of both and not enough of either. Nevertheless, mainly thanks to the directing and the actors, it holds up more than honorably. [70%]
()
A solid political thriller with great actors, good direction, but a problematic script that results in several characters and scenes feeling empty, and a resolution that is too concise, to the point that after one viewing I’m not entirely sure that everything fits properly. That wouldn’t be a problem in a sci-fi mystery movie, but in a political thriller, which should rely primarily on the plot turning flawlessly and the effect of the final twist, this is a pretty serious shortcoming. 6+/10
()
If you can already guess what’s going to happen from the trailer, something is wrong. State of Play is undoubtedly an excellent thriller. This is especially true for those of us who like conspiracy theories and enjoy unraveling them together with the film's characters. Unfortunately, the same doesn’t apply to those viewers who have already watched many films like this. Kevin MacDonald tells the story cleverly and very ingeniously lays out the clues, and it's great fun to watch the hard-working actors looking for individual crumbs out of the mysterious forest. Yet, somehow, the entire plot is put together without any stronger vigor or a stronger authorial decal. As a TV craftsman for HBO, he would score points with this film, but in an A-movie thriller, he loses out because of the clichés. I’ll give the film a net 70%, but I just can't round it up to four stars.
()
Politics is a dirty game. Journalists are buggers. Classic journalism is almost a thing of the past. Tony Gilroy is a good writer. Kevin Macdonald has a nose for interesting, current material. Russell Crowe has charisma even with his dad-bod belly. Helen Mirren can take over even when given a minimum of space. Jeff Daniels has his best years behind him. Rachel McAdams is completely uninteresting. Simply old, familiar truths that are also completely true here. The only truth that doesn't apply here is the one about remakes being redundant, because this one is anything but redundant or bad. It does not tarnish the good name of the British original, rather the opposite.
()
Hirdetés